10.5. Організація обліку операцій кредитного характеру (репо, факторинг тощо)
Операція репо — це операція з цінними паперами, яка складається з двох частин і при якій укладається єдина генеральна угода між учасниками ринку про продаж (купівлю) державних цінних паперів на певний строк із зобов’язанням зворотного продажу (купівлі) у визначений строк або на вимогу однієї зі сторін за обумовленою ціною.
Операція факторингу — купівля банком-«кредитором» рахунків-фактур клієнта на певних умовах.
При організації обліку за цими операціями необхідно враховувати, що і в першому, і в другому випадках контрагент банку отримує грошові кошти, які використовуються ним як кредитні ресурси.
Облік коштів за вказаними операціями здійснюється на таких балансових рахунках:
№ 1211 — «Кошти, надані Національному банку України за операціями репо»;
№ 1311 — «Кошти, які отримані від Національного банку України за операціями репо»;
№ 1522 — «Кошти, які надані іншим банкам за операціями репо»; та на балансових рахунках таких груп:
№ 201 — «Кошти, які надані суб’єктам господарської діяльності за операціями репо»;
№ 203 — «Рахунки суб’єктів господарської діяльності за факторинговими операціями».
Надання коштів та їх повернення при виконанні операцій РЕПО здійснюється через оформлення договорів купівлі-продажу на державні цінні папери з відповідним забезпеченням доходу банку.
При виконанні операцій факторингу надання коштів здійснюється через оформлення договорів купівлі-продажу рахунків-фактур «позичальника», а повернення може здійснюватися або зворотним продажем рахунків-фактур або в інший спосіб.
Усі інші операції з кредитування за РЕПО і факторингом (підготовчі і завершальні) здійснюються звичайним чином.
Придбані банком державні цінні папери або рахунки-фактури клієнтів є забезпеченням (заставою) при звичайному кредитуванні.
Операція репо — кредитна операція, яка здійснюється під заставу цінних паперів. Оскільки купівля-продаж цінних паперів не проводиться, операція репо відображається в бухгалтерському обліку як наданий (отриманий) кредит, а не як актив у вигляді цінних паперів.
При здійсненні операції репо банк-продавець отримує винагороду у вигляді обумовленого процента або різниці від продажу цінних паперів за ціною вищою, ніж ціна купівлі.
Організація обліку і контролю за операціями репо в банку здійснюється за типами операцій:
за операціями прямого репо — продаж цінних паперів банку з умовою їх викупу у покупця;
за операціями зворотного репо — купівля банком цінних паперів з умовою їх подальшого продажу продавцю.
Фінансові ризики та вигоди від володіння цінними паперами залишаються у продавця і не переходять до банку, який придбав цінні папери з умовою їх зворотного продажу.
Зобов’язання за операціями репо обліковуються на позабалансових рахунках при підписанні угоди до дати розрахунку: № 9100 — «Зобов’язання з кредитування, які надані банком»;
№ 9110 — «Зобов’язанння з кредитування, які отримані від банків»;
№ 9129 — «Інші зобов’язання з кредитування, які надані клієнтам».
Факторингові операції — це кредитні операції, за якими банк купує у клієнта право на стягнення його дебіторської заборгованості. Банк купує рахунки-фактури постачальників на відвантажену конкретним покупцям-дебіторам продукцію, виконані роботи, послуги, унаслідок чого здійснюється передання постачальником банку права на вимогу боргу з покупця.
При купівлі дебіторських рахунків клієнта, банк завчасно оцінює кредитоспроможність наявних і можливих дебіторів-клієнтів, а також наперед визначає максимальний розмір авансу за вирахуванням дисконту і комісійних.
Банком здійснюється аналіз інформації, отриманої від постачальника, й укладається з ним спеціальна угода на факторингове обслуговування.
Факторингова угода укладається з умовою попередньої оплати або оплати дебіторської заборгованості на певну дату.
В угоді на факторингове обслуговування банк може взяти на себе додаткові обов’язки щодо ведення обліку та стягнення дебіторської заборгованості клієнта.
Під час проведення факторингових операцій банк отримує винагороду у вигляді:
комісії за факторингове обслуговування клієнта та надання додаткових послуг;
процентного доходу за наданим клієнтові авансом.
У банку у зв’язку з ризикованістю факторингових операцій існує імовірність отримання збитків. Тому банком формуються відповідні резерви за даними операціями в порядку, викладеному вище.
- 10.1. Загальні питання організації обліку кредитних операцій
- 10.2. Організація обліку «стандартної» заборгованості за кредитами, заборгованості «під контролем», «субстандартна», «сумнівна», «безнадійна»’
- 10.3. Організація обліку формування та використання резервів на відшкодування можливих втрат від кредитних операцій банку
- 10.4. Організація обліку нарахованих, прострочених нарахованих доходів, не сплачених у строк за наданими банком кредитами
- 10.5. Організація обліку операцій кредитного характеру (репо, факторинг тощо)
- 10.6. Організація документообігу за кредитними операціями
- 10.7. Організація контролю за кредитними операціями
- Контрольні питання
- Інших нормативних документів, облікової політики банку та внутрішньобанківських нормативних документів і процедур.
- 11.2. Організація аналітичного і синтетичного обліку номіналу депозиту, нарахування процентів за депозитом
- 11.3. Організація обліку операцій зі сплати процентів та погашення депозиту
- 11.4. Організація документообігу за депозитними операціями банку
- 11.5. Організація контролю депозитних операцій банку
- Контрольні питання
- Навчальні завдання
- Тема 12. Організація обліку операцій банку з цінними паперами План
- 12.1. Загальні питання організації обліку операцій банку з цінними паперами
- 12.3. Організація обліку резервів під знецінення цінних паперів
- 12.4. Організація обліку доходів і витрат банку від операцій з цінними паперами
- 12.5. Організація документообігу операцій банку з цінними паперами
- 12.6. Організація контролю операцій банку з цінними паперами
- Контрольні питання
- Ведення кореспондентських рахунків банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті (п. 17).
- 13.2. Організація аналітичного і синтетичного обліку операцій, що здійснюються в іноземній валюті за дорученням клієнтів, власних операцій комерційного банку, через пункти обміну валюти
- 13.3. Організація документообігу за валютними операціями банку
- 13.4. Організація контролю валютних операцій банку
- Контрольні питання
- Навчальні завдання
- Тема 14. Організація обліку внутрішньобанківських операцій
- 14.1. Загальні питання організації обліку внутрішньобанківських операцій