1. Управління внутрішнім державним боргом.
ЗУ «Про внутрішній державний борг України» визначено, що внутрішнім державним боргом України є строкові боргові зобов’язання Уряду України в грошовій формі. До боргових зобов’язань Уряду України належать випущені ним цінні папери, інші зобов’язання у грошовій формі, гарантовані Урядом України, а також одержані ним кредити.
Боргові зобов’язання Уряду виступають головним чином у вигляді облігацій внутрішніх державних позик (ОВДП). ОВДП — цінні папери, що засвідчують внесення грошових коштів до державного бюджету і підтверджують зобов’язання уряду відшкодовувати їхнім власникам номінальну вартість цих паперів в обумовлені строки з виплатою доходу, якщо це передбачається умовами випуску.
Загальний обсяг емісії облігацій внутрішньої державної позики установлюється Верховною Радою України в Законі «Про Державний бюджет України» в межах визначеного на поточний рік граничного розміру внутрішнього державного боргу та дефіциту Державного бюджету. Виходячи з установлених обмежень Кабінет Міністрів України своєю постановою визначає характер і умови розміщення облігацій. Найбільш поширеною формою випуску облігацій є дисконтні облігації на пред’явника. За дисконтними облігаціями емітент (у даному випадку Міністерство фінансів України) виплачує лише основну суму боргу (номінал облігації), а процент набуває форми знижки (дисконту) до номінальної вартості при первинному розміщенні. Досить рідко Міністерство фінансів України випускає купонні облігації на пред’явника. Процент за купонними облігаціями виплачується емітентом у вигляді фіксованих платежів (купонів) з визначеною умовами емісії періодичністю. Наприклад, наприкінці 2002 р. Міністерство фінансів розміщувало 3 види довгострокових процентних облігацій. Довгострокові (п’ятирічні) облігації зі змінною ставкою доходу, сплачуваною кожні шість місяців (1 лютого та 1 серпня). Ставка за цими облігаціями встановлюється з урахуванням рівня інфляції за останні 12 місяців + 2 процентні пункти. Облігації, за якими передбачається можливість дострокового погашення, коли пройде п’ять купонних періодів. Амортизаційні облігації з квартальним купоном. Погашення останніх починається після 18 місяців обігу і здійснюватиметься рівними частками на дату сплати за купонами
ОВДП випускаються у бездокументарній формі, тобто вони існують як грошові документи у вигляді записів на рахунках у системі електронного обігу цінних паперів.
Перший в Україні закритий аукціон з розміщення ОВДП був проведений у Нацбанку 10 березня 1995 р. З того часу за станом на 1 липня 2004 р. проведено 2207 аукціонів. Це дало змогу залучити для фінансування дефіциту державного бюджету майже 32 255,2 млн грн.
Функціонування ринку облігацій неможливе без чіткого розподілу функцій та повноважень його учасників.
МФУ за дорученням уряду виконує функції емітента облігацій і гаранта своєчасного їх погашення та сплати доходу за ними. Основні повноваження МФУ:
визначає час та обсяги розміщення облігацій;
установлює терміни обігу облігацій, дати їх погашення та сплати купонного доходу (для купонних облігацій);
визначає форми розміщення облігацій та порядок проведення аукціонів (в один етап чи в два);
установлює граничний рівень дохідності облігацій;
оформляє випуски облігацій глобальними сертифікатами;
забезпечує своєчасне погашення облігацій та сплату доходу за ними.
НБУ на підставі угоди з Міністерством фінансів України виконує функції генерального агента з розміщення облігацій та проведення платежів за ними. Основні повноваження НБУ:
поширює повідомлення Міністерства фінансів України про розміщення облігацій. Повідомлення є пропозицією Міністерства фінансів учасникам первинного ринку укласти угоду про купівлю/продаж облігацій на визначених у повідомленні умовах (дата розміщення і погашення облігацій, форми розміщення облігацій, порядок проведення аукціону тощо). НБУ надсилає повідомлення разом із супровідним листом учасникам розміщення облігацій за допомогою задачі «ЛІГА» системи «ОВДП — online». Система «ОВДП — online» — програмний комплекс, призначений для депозитарного обліку облігацій, обслуговування операцій з їх розміщення, обігу, погашення та сплати доходу за ними. Задача «ЛІГА» системи «ОВДП — online» — частина програмного комплексу «ОВДП — online», яка призначена для обслуговування операцій з розміщення облігацій. Розміщення облігацій здійснюється у вигляді електронних торгів з використанням телекомунікаційної мережі передавання даних;
збирає заявки на придбання облігацій і на їх підставі готує аналітичну інформацію для МФУ;
розподіляє облігації між учасниками їх розміщення згідно з умовами, визначеними Мінфіном;
здійснює розрахунки за результатами розміщення облігацій;
зараховує облігації на рахунки в цінних паперах учасників розміщення облігацій;
здійснює облік та зберігання глобальних сертифікатів, якими МФУ оформляє випуски облігацій.
Основними учасниками розміщення облігацій виступають банки — юридичні особи. Їм надається право придбання облігацій за рахунок власних і залучених коштів, за умови отримання дозволу НБУ на здійснення операцій на ринку цінних паперів від свого імені. Крім того, банки мають право купувати облігації за рахунок коштів клієнтів та за їхнім дорученням за умови отримання дозволу НБУ на організацію купівлі/продажу цінних паперів за дорученням клієнтів.
Для участі у розміщенні ОВДП банки повинні також:
отримати дозвіл НБУ та ліцензію Державної комісії з цінних паперів і фондового ринку України щодо здійснення діяльності зберігача цінних паперів;
укласти договір з Національним банком про депозитарне обслуговування.
Форми розміщення облігацій:
продаж облігацій шляхом проведення аукціону;
продаж облігацій за фіксованим рівнем дохідності.
При аукціонному розміщенні облігацій учасники їх розміщення, зокрема банки, можуть подавати заявки на придбання облігацій двох типів:
конкурентні заявки, в яких визначається пропозиція щодо кількості придбання облігацій та рівня дохідності їх придбання;
неконкурентні заявки, в яких визначається пропозиція тільки щодо кількості придбання облігацій.
За умови продажу облігацій за фіксованим рівнем дохідності Міністерство фінансів України у своєму повідомленні про розміщення ОВДП зазначає рівень дохідності облігацій, тому учасники первинного ринку за таких умов подають лише неконкурентні заявки.
Кількість заявок на придбання облігацій від одного учасника їх розміщення не обмежується. Але, якщо, наприклад, банк купує облігації за власний рахунок та за рахунок коштів і за дорученням клієнтів, він повинен зазначити пропозиції щодо придбання облігацій в окремих заявках.
Учасники розміщення облігацій надсилають заявки до Національного банку за допомогою задачі «ЛІГА» системи «ОВДП — online». Національний банк на підставі отриманих заявок та їх перевірки формує:
перелік учасників розміщення облігацій, заявки яких не допускаються до участі в розміщенні облігацій. Заявки цих учасників засобами задачі «ЛІГА» системи «ОВДП — online» вилучаються, і вони не беруть участі в розміщенні облігацій;
зведені відомості конкурентних і неконкурентних заявок, допущених до участі в розміщенні облігацій;
аналітичну таблицю, що характеризує пропозиції щодо придбання облігацій та можливі варіанти встановлення граничного рівня дохідності облігацій, тобто рівня, вище якого заявки учасників розміщення облігацій не задовольняються.
Підготовлену інформацію (зведені відомості та аналітичну таблицю) НБУ надсилає електронною поштою Міністерству фінансів. Якщо Міністерство фінансів, проаналізувавши отриману інформацію, приймає рішення розмістити облігації, воно визначає обсяги залучення коштів від розміщення облігацій та граничний рівень дохідності за ними і надсилає НБУ електронною поштою доручення на задоволення заявок. Про рішення не розміщувати облігації Міністерство фінансів також інформує Національний банк, а той, у свою чергу, — учасників розміщення облігацій. Наприклад, у 2003 р. Міністерство фінансів України стосовно 107 аукціонів прийняло рішення не проводити їх, тобто не розміщувати облігації. Підставою для прийняття такого рішення були: або відсутність заявок на придбання державних облігацій, або невідповідність рівня дохідності облігацій, запропонованого постійними покупцями, запитам Міністерства фінансів
За умови продажу облігацій за фіксованим рівнем дохідності в дорученні замість граничного рівня дохідності облігацій зазначається кількість облігацій, що може бути розміщена.
НБУ, отримавши доручення, формує зведену відомість розподілу облігацій між учасниками їх розміщення, а також інформацію про результати розміщення облігацій внутрішніх державних позик, яку надсилає, по-перше, учасникам первинного ринку, заявки яких задоволені, по-друге, усім іншим учасникам розміщення облігацій. З часу отримання учасником розміщення облігацій інформації щодо задоволення його заявок вважається, що Міністерство фінансів та учасник розміщення облігацій уклали угоду про купівлю/продаж облігацій.
Порядок задоволення заявок на придбання облігацій:
конкурентні заявки задовольняються за рівнем дохідності облігацій, якщо він не перевищує граничного рівня дохідності облігацій, визначеного Міністерством фінансів України;
неконкурентні заявки задовольняються за середньозваженим рівнем дохідності облігацій. Цей рівень розраховується як середньозважена величина на підставі рівнів дохідності облігацій та кількості їх придбання за конкурентними заявками, що задовольняються. Якщо конкурентних заявок немає, то неконкурентні заявки задовольняються за граничним рівнем дохідності облігацій.
МФУ виходячи із поточних потреб фінансування Державного бюджету України може встановлювати обмеження на обсяг розміщення облігацій. У такому випадку встановлюються особливі правила задоволення заявок. Наприклад, якщо попит на облігації за неконкурентними заявками перевищує їх пропозицію (виходячи з установлених обмежень), то неконкурентні заявки задовольняються не в повному обсязі, а пропорційно кількості облігацій, що зазначена в цих заявках. Аналогічний підхід застосовується і при розміщенні облігацій із фіксованим рівнем дохідності, коли вводяться обмеження на обсяг розміщення облігацій.
Аукціони з розміщення облігацій можуть проводитися в один етап (згідно з розглянутим порядком) і в два етапи. У разі проведення аукціону у два етапи Міністерство фінансів на першому етапі на підставі аналітичної інформації НБУ щодо отриманих заявок визначає попередні умови розміщення облігацій, зокрема граничний рівень дохідності облігацій, і інформує про ці умови НБУ, а той, у свою чергу, — учасників розміщення облігацій. На другому етапі проведення аукціону його учасникам згідно з доведеними попередніми умовами розміщення облігацій дозволяється:
скоригувати конкурентні заявки. При цьому дозволяється коригувати конкурентні заявки тільки у бік збільшення кількості придбання облігацій або зниження рівня дохідності облігацій. Якщо учасник розміщення облігацій не подає скоригованої конкурентної заявки, то остаточною вважається заявка, що була подана на першому етапі проведення аукціону;
подати нові конкурентні заявки, якщо такі заявки не подавалися на першому етапі проведення аукціону;
подати неконкурентні заявки, в яких передбачено збільшення кількості придбання облігацій.
Після розміщення облігацій не пізніше наступного робочого дня Міністерство фінансів і НБУ надсилають один одному оригінали документів у паперовій формі, які раніше були надіслані засобами електронної пошти, а саме: повідомлення про розміщення ОВДП, доручення на задоволення заявок на придбання ОВДП, зведені відомості конкурентних та неконкурентних заявок, аналітичну таблицю щодо задоволення заявок, зведену відомість розподілу облігацій між учасниками розміщення облігацій.
НБУ організовує розрахунки за результатами розміщення облігацій. Він перераховує кошти, що надійшли за придбані облігації від учасників їх розміщення, Державному казначейству України. Після оплати облігацій НБУ зараховує їх на рахунки в цінних паперах, які відкриті учасникам розміщення облігацій у Депозитарії НБУ.
Якщо між учасниками розміщення облігацій та Державним казначейством України існують взаємні грошові зобов’язання, строки погашення яких збігаються (наприклад, з одного боку, це зобов’язання за придбаними облігаціями, а з іншого — зобов’язання щодо погашення облігацій та сплати доходу), то відбувається взаємозалік грошових зобов’язань. З цією метою НБУ формує клірингову відомість про здійснення взаємозаліку грошових розрахунків за результатами розміщення облігацій та виплатами за облігаціями, яка надсилається МФУ і Державному казначейству України. Крім того, клірингова відомість складається за окремими учасниками розміщення облігацій і надсилається кожному з них.
За порушення термінів перерахування коштів за облігації МФУ застосовує до учасників розміщення облігацій заходи впливу, зокрема, тимчасове усунення від участі у подальших розміщеннях облігацій, стягнення пені від простроченої заборгованості за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.
НБУ як учасник Національної депозитарної системи здійснює депозитарну діяльність із державними цінними паперами, що допущені до обігу у цій системі. Він виконує функції депозитарію та зберігача державних цінних паперів. НБУ може здійснювати такі види депозитарної діяльності:
обслуговування операцій емітента щодо випущених ним державних цінних паперів;
зберігання та обслуговування обігу державних цінних паперів на рахунках у цінних паперах;
кліринг і розрахунки за угодами щодо державних цінних паперів.
- Лекція 1. Національний банк україні як орган реалізації грошово-кредитної політики.
- 1. Призначення і роль центральних банків у грошовому регулюванні економіки.
- 2. Основні завдання і напрями діяльності нбу
- Лекція 2. Правова основа нбу.
- 1. Утворення Національного банку України
- 2. Особливість правового статусу нбу
- Лекція 3. Організаційна структура та мережа нбу.
- 1. Дворівнева система органів управління нбу
- 2. Організаційна структура нбу
- Лекція 4. Грошово-кредитна політика та механізм її реалізації.
- 1. Сутність грошово-кредитної політики та її інституційна основа.
- 2. Теоретичні моделі передавального механізму.
- 3. Типи грошово-кредитної політики.
- Лекція 5. Інструменти грошово-кредитної політики.
- 1. Класифікація інструментів грошово-кредитної політики.
- 2. Характеристика інструментів грошово-кредитної політики.
- 3. Механізм взаємозв’язку монетарної та фіскально-бюджетної політики в межах кон’юнктурної політики.
- Лекція 6. Формування грошово-кредитної політики в україні.
- 1. Основні засади грошово-кредитної політики нбу.
- 2. Особливості передавального механізму в перехідній економіці України.
- 3. Показники ефективності грошово-кредитної політики.
- Лекція 7. Організація готівкового грошового обігу.
- 1. Повноваження нбу як емісійного центру.
- 2. Організація емісійно-касової роботи в системі нбу.
- 3. Регулювання касових операцій банків.
- Лекція 8. Регулювання готівкового обігу у позабанківській сфері
- 1. Основні принципи організації обігу готівки суб’єктами господарювання.
- 2. Прогнозування готівкового обігу.
- 3. Інкасація та перевезення грошових знаків.
- Лекція 9. Організація відносин нбу з фінансовими установами.
- 1. Національний банк України як банк банків.
- 2. Цілі і методи рефінансування центральним банком комерційних банків.
- 3. Механізм рефінансування банків.
- Лекція 10. Організація міжбанковських розрахунків.
- 1. Платіжні системи та роль центрального банку в їх організації та регулюванні.
- 2. Організація міжбанківських розрахунків.
- 3. Становлення та розвиток міжбанківських розрахунків в Україні.
- Лекція 11. Обслуговування нбу державного боргу.
- 1. Основні напрями діяльності центрального банку з обслуговування уряду.
- 2. Основні методи фінансування дефіциту державного бюджету.
- 3. Забезпечення касового виконання державного бюджету.
- Лекція 12. Управління державним боргом країни.
- 1. Управління внутрішнім державним боргом.
- 2. Зовнішній борг України, його структура.
- 3. Роль Національного банку в управлінні зовнішнім боргом.
- Лекція 13. Сутність та інструменти валютної політики.
- 1. Зміст й основні завдання валютної політики центрального банку.
- 2. Інструменти валютної політики.
- 3. Особливості політики обмінного курсу нбу на різних етапах економічного розвитку.
- Лекція 14. Діяльність нбу у сфері валютного регулювання та валютного контролю.
- 1. Напрями та механізм регулювання нбу внутрішнього валютного ринку.
- 2. Основні напрями організації валютного контролю нбу.
- 3. Управління золотовалютними резервами.
- Лекція 15. Регулювання банківської діяльності.
- 1. Сутність та необхідність регулювання діяльності банків.
- Основні завдання регулювання діяльності банків:
- 2. Організація системи банківського регулювання.
- I. Адміністративне регулювання:
- II. Індикативне регулювання:
- 3. Регулювання діяльності комерційних банків за допомогою економічних нормативів.
- Лекція 16. Банківський нагляд.
- 1. Принципи та методи нагляду за діяльністю банків.
- 2. Дистанційний моніторинг діяльності банків.
- Адміністративні витрати до загальних витрат;
- 3. Інспекційні перевірки банків.
- 4. Заходи впливу за порушення банками вимог банківського законодавства.
- Лекція 17. Організація банківської статистики та статистики платіжного балансу.
- 1 .Проведення центральним банком аналітичної та дослідницької роботи.
- 2. Моніторинг процесів на мікрорівні.
- 3. Складання грошово-кредитної та банківської статистики.
- 4. Діяльність нбу з регулювання платіжного балансу.
- Лекція 18. Аудит нбу.
- 1. Класифікація контролю.
- 2. Визначення і складові фінансової звітності Національного банку.
- 3. Сутність та механізм проведення аудиту в нбу.