Видатки Державного бюджету
Видатки Державного бюджету виконують функції політичного, соціального та економічного регулювання. Зміст бюджетних видатків зумовлений суспільним способом виробництва, політичним устроєм країни, природою та функціями держави. Вони відіграють вирішальну роль у задоволенні потреб соціально-економічного розвитку країни. У державній власності перебувають підприємства, установи, організації сектору загального державного управління, які потребують коштів на здійснення своєї діяльності, а також на реконструкцію та оновлення існуючої матеріальної бази. Крім того, видатки бюджету використовуються для перерозподілу доходів населення через трансфертні платежі.
Планування державних видатків є складовою частиною бюджетного регулювання. Державні видатки, включаючи чисте кредитування, — це витрати, пов’язані з виконанням державою своїх функцій. Витрати — це платежі, що не підлягають поверненню, не створюють і не погашають фінансових вимог. Вони складаються в основному із закупівель товарів, послуг, оплати праці державних службовців, соціальних виплат і обслуговування державного боргу. До чистого кредитування відносять надання позик і придбання акцій за вирахуванням сум погашених кредитів і доходів від продажу акцій.
Державні видатки здійснюються за статтями на підставі бюджетної класифікації. За функціональним призначенням їх можна об’єднати в п’ять груп.
1. Фінансування державних послуг загального призначення (витрати на державне управління; утримання законодавчих, виконавчих і судових органів; міжнародну діяльність, національну оборону, забезпечення громадського порядку і безпеки і т. д.).
2. Фінансування виробництва суспільних товарів (витрати на науку, освіту, культуру і мистецтво, охорону здоров’я, фізичну культуру і спорт, соціальний захист і соціальне забезпечення, житлово-комунальне господарство, засоби масової інформації і т. д.).
3. Фінансування державних послуг, пов’язаних з економічною діяльністю (витрати на розвиток галузей матеріального виробництва: промисловості, сільського та лісового господарств, капітального будівництва, транспорту, зв’язку і т. п.; на забезпечення більш високої ефективності господарської діяльності, здійснення структурних перетворень в економіці, створення умов для економічного зростання, на реалізацію цільових комплексних програм і т. д.).
4. Видатки державних цільових фондів.
5. Інші видатки (виплати процентів і витрати, пов’язані з обслуговуванням державного боргу, створення резервних фондів, трансферти загального характеру і т. д.).
Згідно з економічними характеристиками видатки всіх бюджетів поділяються на поточні видатки і видатки розвитку.
Поточні видатки — це витрати бюджетів на фінансування мережі підприємств (установ, організацій, органів), яка існує на початок бюджетного року, а також фінансування заходів щодо соціального захисту населення та інших заходів.
Видатки розвитку — це витрати бюджетів на фінансування інвестиційної та інноваційної діяльності, зокрема: фінансування капітальних вкладень; фінансування структурної перебудови економіки; субвенції та інші витрати, пов’язані з розширеним відтворенням.
Отже, держава, використовуючи бюджет, здійснює фінансування розвитку окремих галузей, регіонів і сфер діяльності. Крім прямого фінансування та прямих державних інвестицій, витрати Державного бюджету здійснюються у таких формах, як дотації, субсидії, субвенції. Дотації (лат. dotare — постачати) — це особливий вид асигнувань з Державного бюджету, який використовується для збалансування доходів і видатків місцевих бюджетів та покриття касових збитків окремих державних підприємств. Субсидії (лат. subsidium — допомога) — це допомоги, які виплачуються з державного бюджету з метою підтримки населення, а також певних видів підприємницької діяльності, сфер і галузей народного господарства, розвиток яких має велике значення для економіки. Субвенції (лат. subvenire — приходити на допомогу) — один з видів державної фінансової допомоги центральним або місцевим органам виконавчої влади, що надається на конкретні цілі. Субвенції використовуються також для санації підприємств, яким загрожує банкрутство.
У Державному бюджеті передбачається резервний фонд КМ України у розмірі до двох процентів від обсягу видатків Державного бюджету для фінансування невідкладних витрат у народному господарстві, соціально-культурних та інших заходів, що не могли бути передбачені під час затвердження Державного бюджету.
У Державному бюджеті понад передбачені видатки утворюється оборотна касова готівка в розмірі до двох процентів загального обсягу видатків бюджету. Оборотна касова готівка може бути використана протягом року на покриття тимчасових касових розривів і має бути відновлена того самого року до розмірів, установлених під час затвердження Державного бюджету.
Кошти Державного бюджету витрачаються лише на цілі і в межах, затверджених Законом про Державний бюджет.
- 3.1. Фінансово-бюджетне регулювання.
- Зведений річний баланс фінансових ресурсів україни (дані умовні)
- Доходи Державного бюджету
- Видатки Державного бюджету
- Збалансованість Державного бюджету
- Етапи бюджетного процесу
- 3.2. Податкове регулювання
- Функції податків
- Принципи побудови податкової системи
- Система оподаткування
- Система податкових органів
- Пропорційне, прогресивне, змішане, регресивне оподаткування
- Класифікація податків
- Класифікація податків
- Загальнодержавні податки і збори
- Податкові пільги
- 3.3. Регулювання суспільного сектору економіки
- Сектор загального державного управління
- Ефективність суспільного сектору економіки
- Джерела фінансування діяльності установ сзду
- Кошториси доходів і видатків установ сзду
- Фінансування установ сзду
- 3.4. Державне замовлення як засіб задоволення державних потреб
- Сутність державного замовлення
- Державні потреби
- Матеріальні баланси
- Баланс попиту та пропозиції цементу
- Замовники та виконавці державних замовлень
- Державні контракти
- Етапи конкурсного відбору виконавців державного замовлення
- 3.5. Грошово-кредитне регулювання
- Цілі грошово-кредитного регулювання
- Банківська система
- Національний банк України
- Засоби та методи грошово-кредитної політики
- Регулювання норм обов’язкових резервів для комерційних банків
- Процентна політика, рефінансування комерційних банків
- Операції з цінними паперами на відкритому ринку
- Валютне регулювання
- Банківське регулювання і банківський нагляд