2.1 Характеристика цінних паперів
Цінні папери - це свідоцтва про участь їх власників у капіталі акціонерного товариства або надані позики, які передбачають зобовязання емітентів сплачувати їхнім власникам доходи у вигляді дивідендів або процентів.[3, с.397]
У юридичному розумінні цінні папери - це майнове право, яке засвідчується певним документом і реалізується в порядку, що вказується у цьому документі.
Основні характеристики цінних паперів такі:
1. Ліквідність - це спроможність фінансового активу перетворитися у гроші. При визначенні ступеня ліквідності враховують тривалість часу та витрати на проведення операції. Наприклад, для конверсії ощадного рахунку в готівку необхідно відвідати банк або надіслати прохання поштою; реалізація казначейського зобовязання потребує часу й виплат брокерського відсотка; акції - витрати часу, брокерський відсоток, можливі витрати від зниження курсової ціни акції тощо.
2. Ризик повязаний з можливістю не отримати вкладених у фінансові активи грошей. Виділяють два види ризику: ризик невиконання платіжних зобовязань позичальником та ринковий ризик, повязаний з коливаннями ринкових цін фінансових інструментів.
3. Дохідність визначається у вигляді річного процента віддачі від вкладеної у фінансовий інструмент суми грошей. Для ощадного рахунку доходність дорівнює річному проценту, який виплачується банком. Для облігації (або привілейованої акції) доходність залежить від величини оголошеного (купонного) процента та ринкової ціни облігації. Якщо відомий купонний процент, то чим вища ринкова ціна облігації, тим нижча доходність облігації для її майбутнього покупця. Доходність цінних паперів змінюється внаслідок коливання їх ринкових цін.
Цінні папери є капіталом, тому їх власники одержують доходи. Але капітал цей фіктивний, оскільки цінні папери на мають вартості, хоча продаються та купуються на ринку.
В Україні у громадському обігу можуть бути такі групи цінних паперів:
1. Пайові цінні папери - цінні папери, які посвідчують участь їх власника у статутному капіталі (крім інвестиційних сертифікатів), надають власнику право на участь в управлінні емітентом і отримання частини прибутку у вигляді дивідендів та частини майна у разі ліквідації емітента. До пайових цінних паперів відносяться:
- акції;
- інвестиційні сертифікати.
2. Боргові цінні папери - цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачують зобовязання емітента сплатити у визначений строк кошти відповідно до зобовязання. До боргових цінних паперів належать:
- облігації підприємств;
- державні облігації України;
- облігації місцевих позик;
- казначейські зобовязання України;
- ощадні (депозитні) сертифікати;
- векселі.
3. Іпотечні цінні папери - цінні папери, випуск яких забезпечено іпотечним покриттям (іпотечним пулом) та які посвідчують право власників на отримання від емітента належних їм коштів. До іпотечних цінних паперів відносять:
- іпотечні облігації;
- іпотечні сертифікати;
- заставні;
- сертифікати ФОН.
4. Приватизаційні цінні папери - цінні папери, які посвідчують право власника на безоплатне одержання у процесі приватизації частки майна державних підприємств, державного житлового фонду, земельного фонду.
5. Похідні цінні папери - цінні папери, механізм випуску та обігу яких повязаний з правом на придбання чи продаж протягом строку, встановленого договором, цінних паперів, інших фінансових та (або) товарних ресурсів.
6. Товаророзпорядчі цінні папери - цінні папери, які надають їхньому утримувачу право розпоряджатися майном, вказаним у цих документах.
Відповідно Закону в Україні можуть випускатися і обертатися такі види цінних паперів:
- акції;
- облігації внутрішніх республіканських і місцевих позик;
- облігації підприємств;
- казначейські зобовязання республіки;
- ощадні сертифікати;
- векселі;
- приватизаційні папери.
Акція - цінний папір без установленого строку обігу, що засвідчує майнову участь її власника в капіталі акціонерного товариства.[3,с.399]
Власники акцій стають пайовиками акціонерного товариства, його співвласниками, тому вони не можуть вимагати від товариства повернення вкладених коштів. Але вони можуть продавати акції, втрачаючи при цьому право співвласника. Власники акцій як співвласники товариства мають право на одержання частини прибутку товариства пропорційно своїй участі, а також на участь в розділі майна при ліквідації акціонерного товариства.
Доход, який одержує акціонер, називається дивідендом. Розмір дивіденду залежить від маси прибутку, співвідношення між його нагромаджуваною та споживчою частинами, інституційної політики акціонерного товариства, виду й кількості акцій та інших факторів. Крім дивідендів, власники акцій можуть отримувати доход у вигляді курсової різниці, якщо вони продають акції дорожче, ніж купили їх.
Власники акцій несуть відповідальність за зобовязаннями товариства (ризикують) тільки капіталом, вкладеним в акції. Ця відповідальність поширюється лише на їх майно. Акція є неподільною. Якщо одна акція належить кільком особам, усі вони визначаються за одного власника і можуть здійснювати свої права через одного з них. Мінімальна номінальна вартість акції не може бути меншою за 1 коп. Згідно із Законом України "Про цінні папери і фондову біржу ", матеріально акцію репрезентує акціонерний сертифікат, виготовлений друкарським способом з кількома системами захисту.
За такої форми випуск акції акціонерне товариство зобовязане видавати акціонерам сертифікати на ту кількість акцій, як кожен з них має у власності, і зробити це потрібно не пізніше трьох місяців з дня реєстрації випуску акцій.
Розміщення цінних паперів - це відчуження цінних паперів емітентом первинним власником через укладання громадсько-правових угод. Розміщення має форму передплати - закритої або відкритої. Закрита передплата - розміщення цінних паперів серед заздалегідь визначених інвесторів без публічного оголошення пропозицій. Відкрита передплата - розміщення серед потенційно необмеженого кола інвесторів через оголошення публічної пропозиції та укладання громадсько-правових угод.
Під час відкритого продажу акцій забороняється надавати будь-кому будь-які привілеї щодо придбання цінних паперів. Це правило не застосовується в разі емісії державних цінних паперів, а також щодо використання акціонерами відкритих акціонерних товариств свого переважного права викупу нової емісії акцій. Протягом усього періоду відкритого продажу цінні папери не можуть продаватися за ціною, нижчою від їх номінальної вартості або вартості, встановленої комісією, з урахуванням ринкової вартості цінних паперів цього емітента на фондових біржах або в позабіржових торгово-інформаційних системах.
Існують два види акціонерних товариств:
- закриті - акції їх розподіляються між акціонерами й не надходять у відкритий продаж;
- відкриті - акції їх вільно продаються й купуються.
Акціонери, як придбали акції з правом голосування на зборах, мають право на контроль за діяльністю корпорації, а саме:
- голосують на зборах акціонерів;
- обирають членів ради;
- розподіляють прибуток;
- вирішують питання обєднання з іншими корпораціями та ліквідації бізнесу.
Проте права в акціонерів різні, тому що голоси розподіляються пропорційно кількості придбаних акцій. На практиці діяльність корпорацій контролюється групою акціонерів, яка володіє відносно невеликим контрольним пакетом акцій. Теоретично контрольний пакет акцій повинен становити 50% усіх випущених акцій плюс 1 акція. При сучасному розподілі акцій серед великої кількості дрібних акціонерів для реального контролю досить володіти 5-20% усіх випущених акцій.
Акції, що випускаються в обіг, класифікуються за різними ознаками.
1. За характером розпорядження розрізняють:
- іменні акції;
- акції на предявника.
Іменні реєструються в акціонерних книгах корпорацій на імя власника. На передачу їх іншій особі потрібен дозвіл правління корпорації. Акції на предявника імітуються без зазначення власника. Ці акції стали обєктом купівлі-продажу на ринку цінних паперів, істотно потіснивши іменні.
2. Залежно від порядку виплат дивідендів права участі в управлінні корпорацією акції поділяються на:
- привілейовані (преференційні);
- прості (звичайні).
Привілейовані надають їх власникам певні переваги порівняно з власниками простих акцій. По привілейованих акціях встановлюється фіксований дивіденд, який виплачується раніше, ні його визначають для власника простих акцій. Фіксований дивіденд виражається або в проценті від номінальної вартості, або в грошах з розрахунку на одну акцію. Під час ліквідації корпорації насамперед задовольняються претензії власників привілейованих акцій, а потім - простих.
Привілейована акція надає власникові право голосу на загальних зборах акціонерів. Це вигідно контролюючій групі акціонерів, яка не бажає втручання акціонерів у справи корпорації. Але якщо корпорація не сплачує дивіденди кілька разів підряд, то власники акцій одержують право голосу. Привілейовані акції з фіксованим дивідендом близькі до облігації. Такі акції надійні, однак вони практично не дають змоги підвищити дивіденди.
Привілейовані акції поділяються на:
1. Зворотні
2. Незворотні.
Коли фірма випускає зворотні акції, вона залишає за собою право їх викупу на певних умовах. Зворотність вигідна для корпорації, але не для власників акції. Ціна викупу не повинна перевищувати їх номінальну вартість та премії, що є свого роду компенсацією за викуп. Незворотні акції не можуть бути оплачені доти, доки існує корпорація, що їх випустила.
Проста акція дає власникові право голосу на загальних зборах акціонерів. Прості акції є найбільш ризикованим видом цінних паперів, оскільки розмір дивідендів по них не фіксується, а залежить від фінансового стану корпорації й оплачується з прибутку в останню чергу, після сплати процентів, податків, фіксованих дивідендів.
Проте в умовах сприятливої економічної конюнктури власники простих акцій мають шанс одержати дивіденди, що значно перевищують фіксовані, й швидко збільшити свій капітал.
Облігація - це свідоцтво про надання позички, яке дає право на одержання щорічного доходу у вигляді відсотків.[3,с.404] Привабливість облігації для власників полягає в одержанні фіксованого доходу. На відміну від акції облігації після закінчення визначеного строку підлягають викупу, до того ж емітент повинен сплатити номінальну вартість облігації і доход у вигляді відсотка.
Облігації випускаються іменні та предявника. Залежно від емітента облігації поділяються на державні й корпоративні.
Державні облігації - це свідоцтва про надання їх власникам позики державі в особі національного уряду та місцевих органів управління. Випуск облігацій здійснюється державою з метою мобілізації грошового капіталу для фінансування державних витрат, якщо недостатньо бюджетних коштів. Держава гарантує викуп державних облігацій, через це вони вважаються першокласними цінними паперами з високим ринковим рейтингом.
В Україні перша спроба випуску державних облігацій була здійснена у квітні 1994 році, коли вийшов Указ Президента "Про державні товарні облігації матеріальних ресурсів України". Але їх випуск викликав значну хвилю критики у суспільстві і був призупинений. Сьогодні це питання знову стає актуальним. Планується випустити облігації зовнішньої позики, які будуть відповідати вимогам євростандарту, мати форму готівкових ЦП і будуть допущені до продажу на фондових біржах Європи. Обсяг емісії - до $ 5 млн. При номінальній вартості однієї облігації $ 1000. Термін їх погашення буде більш тривалим. ніж облігацій внутрішньої позики - від 3 до 5 років.
Найбільше розповсюдження в Україні отримали облігації внутрішньої державної позики (ОВДП). 23.08.1994р. вийшла Постанова Кабінету міністрів № 586 "Про випуск облігацій внутрішньої державної позики 1995р."
В таблиці 2.2.1. показані результати аукціонів із розміщення ОВДП за 2000р. (станом на 01.07.2000).
Таб.2.1.1. Результати аукціонів із розміщення ОВДП за 2000р.
Період |
Розміщено облігацій, шт. |
Залучено коштів до бюджету, тис. грн. |
|
Січень |
0 |
0,00 |
|
Лютий |
0 |
0,00 |
|
Березень |
0 |
0,00 |
|
І квартал |
0 |
0,00 |
|
Квітень |
14 243 081 |
1 313 775,20 |
|
Травень |
0 |
0,00 |
|
Червень |
3 929 390 |
371 579,69 |
|
ІІ квартал |
18 172 471 |
1 685 354,89 |
|
І півріччя |
18 172 471 |
1 685 354,89 |
|
Липень |
0 |
0,00 |
|
Серпень |
0 |
0,00 |
|
Вересень |
0 |
0,00 |
|
ІІІ квартал |
0 |
0,00 |
|
Жовтень |
0 |
0,00 |
|
Листопад |
0 |
0,00 |
|
Грудень |
0 |
0,00 |
|
ІV квартал |
0 |
0,00 |
|
Усього з початку року |
18 172 471 |
1 685 354,89 |
Аналізуючи ці данні, можна сказати, що облігації внутрішньої державної позики стали більш поширеними в Україні.
Державні цінні папери характеризуються значною різноманітністю і можуть бути класифіковані за рядом ознак.
1. Залежно від порядку обігу:
- ринкові;
- неринкові.
Ринкові облігації більше поширені, їм притаманна вища ліквідність, їх можна швидко реалізувати на ринку. Але власники цих облігацій не можуть претендувати на їх погашення до визначеного строку. На відміну від них, неринкові облігації не підлягають відкритому продажу, вони реалізуються через спеціальні фінансові інститути - пенсійні, ощадні фонди. Їх можна предявити до сплати в будь-який час, проте при достроковій оплаті розмір доходу різко зменшується. Частина неринкових облігацій індексується, їх погашення та сплата процентів по них здійснюється з урахуванням індексу роздрібних цін.
2. Відповідно до методів розміщення:
- на добровільній основі;
- примусово.
Передплата на державні цінні папери проводиться на добровільній основі, тому що примусове розміщення облігацій підриває довіру до них. Облігації, які розміщуються примусово, як правило, випускаються під час війни, в умовах складного стану державних фінансів, коли держава відчуває гостру потребу в коштах.
3.За строком погашення:
- поточні - від кількох тижнів до 1 року;
- короткострокові - від 1 до 2-3 років;
- середньострокові - від 3-5 до 10 років;
- довгострокові - понад 10 років.
4. Згідно зі способом виплати доходів:
- лотерейні (виграшні);
- процентні з виплатою доходів на дисконтній основі.
По лотерейних облігаціях періодично розігруються виграші на різну суму, яка виплачується залежно від номінальної вартості облігацій.
Процентні облігації забезпечують власникам фіксований, або плаваючий доход, що визначається процентною ставкою. Облігації з плаваючим доходом виникли порівняно недавно. Доход по ним коливається залежно від зміни рівня позичкового відсотка. Випуск такого роду цінних паперів дає змогу уникнути додаткових витрат випадку зниження процентних ставок, водночас робить їх досить привабливими в період їх підвищення.
Корпоративні облігації - це свідоцтва про надання їх власникам довгострокової позики корпорації, фірмі, підприємству, тобто це облігації, емітовані юридичними особами.[3,с.406]
Випуск облігацій - вигідніший спосіб формування додаткового капіталу, ніж випуск акцій, оскільки процент по облігаціях сплачується з прибутку до виплати податків. Корпоративні облігації більше підлягають ризику, ніж державні облігації, проте доходи по них значно вищі.
Залежно від характеру забезпечення облігацій вони поділяються на:
а) заставні;
б) беззаставні.
Заставні облігації - це юридичний документ, що підтверджує згоду корпорації заставити під свій борг землю, споруду та інше майно, яке їй належить, і дає право кредитору на оволодіння заставленими активами у разі несплати боргу. Облігації під заставу інших цінних паперів забезпечуються не майном, а іншими акціями та борговими зобовязаннями фірми. Уразі несплати боргу заставні цінні папери стають власністю того, хто володіє заставними облігаціями.
Забезпеченням без заставних облігацій є загальна платоспроможність корпорації. Такі облігації випускають корпорації, які мають високий кредитний рейтинг.
Облігації також бувають з правом дострокового відкликання; без такого права; конвертовані (передбачають обмін на прості акції тієї ж фірми); неконвертовані, відсотки по яких менші, ніж у конвертованих.
Казначейські зобовязання України - вид цінних паперів на предявника, що розміщуються виключно на добровільних засадах серед населення, засвідчують внесення їх власниками грошових коштів до бюджету і дають право на одержання фінансового доходу.
Випускаються такі види казначейських зобовязань:
а) довгострокові - від 5 до 10 років;
б) середньострокові - від 1 до 5 років;
в) короткострокові - до одного року.
Рішення про випуск довгострокових і середньострокових казначейських зобовязань приймається Кабінетом Міністрів України.
Ощадний сертифікат - письмове свідоцтво банку про депонування грошових коштів, яке засвідчує право вкладника на одержання після закінчення встановленого строку депозиту і процентів з нього.
Ощадні сертифікати видаються строкові (під певний договірний процент на визначений строк) або до запитання, іменні та на предявника.
Вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобовязання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).
Випускаються такі види векселів: простий, переказний.
Простий вексель свідчить про таке: векселедавець дає чесне слово сплатити обумовлену суму коштів в обумовлений строк тому, хто цей вексель предявить. Чесне слово векселедавця може бути підтверджене іншою особою, як правило - це банк або фірма, фінансовий стан якої не викликає сумнівів, у такому випадку вексель вважається авальованим.
Переказний вексель - це наказ векселедавця іншій особі заплатити власнику векселя обумовлену суму в обумовлений строк. Для того, щоб власник векселя міг ним скористатися, переказний вексель має бути акцептований, тобто та особа, якій було наказано заплатити, має підтвердити свою згоду це зробити, у цьому випадку саме вона дає чесне слово сплатити по векселю, і було б не зайвим, якби це чесне слово підтверджувалося банком або іншою фірмою, якій власник векселя довіряє.
Інвестиційний сертифікат - цінний папір, який випускається виключно інвестиційним фондом або інвестиційною компанією і дає право його власникові на отримання доходу у вигляді дивідендів. Інвестиційні сертифікати випускаються інвестиційним фондом або компанією з метою мобілізації грошей, які в подальшому будуть інвестовані в різні цінні папери. Іншими словами, якщо власник коштів не має інформації про те, які саме цінні папери йому слід придбати на наявні у нього вільні гроші, то він може покластися на професіоналів, які працюють в інвестиційному фонді.
Дериватив - стандартний документ, який засвідчує право та/або зобовязання придбати або продати цінні папери, матеріальні або нематеріальні активи, а також кошти на визначених ним умовах у майбутньому. Іншими словами, дериватив - це контракт чітко встановленої форми, причому обумовлене в ньому право придбати (продати) за певних умов може бути продане іншій особі. Правила випуску та обігу деривативів встановлюються законодавством. За змістом деривативи поділяються на форвардні контракти, фючерсні контракти і опціони. Відповідно до виду цінностей деривативи поділяються на фондові, валютні і товарні.
Деривативи називають ще похідними фінансовими інструментами, оскільки їхня вартість є похідною від вартості тих інструментів, які покладені в основу угоди й називаються базовими
Приватизаційні папери - це особливий вид державних цінних паперів, які засвідчують право власника на безплатне одержання у процесі приватизації частки майна державних підприємств, державного житлового фонду, земельного фонду.
Види приватизаційних паперів:
· приватизаційні майнові сертифікати;
· житлові чеки;
· земельні бони;
· компенсаційні сертифікати.
- Вступ
- 1. Фондовий ринок як складова частина фінансового ринку
- 1.1 Загальна характеристика: поняття, структура, особливості фондового ринку
- 1.2 Фондова біржа
- 2. Види цінних паперів, їх характеристика
- 2.1 Характеристика цінних паперів
- 2.2 Операції з цінними паперами
- 3. Перспективи розвитку фондового ринку в Україні
- 3.2 Напрямки розвитку фондового ринку в Україні
- Тема 9. Тенденції розвитку законодавства України про цінні папери та фондовий ринок
- Тема 9. Тенденції розвитку законодавства України про цінні папери та фондовий ринок
- Тема 8. Фондовий ринок україни (10 год.).
- Тема 7. Фондовий ринок україни (19 год.).
- 5.4 Фондовий ринок України
- Тема 9. Тенденції розвитку законодавства України про цінні папери та фондовий ринок
- Тема 9. Тенденції розвитку законодавства України про цінні папери та фондовий ринок
- Тема 9. Тенденції розвитку законодавства України про цінні папери та фондовий ринок
- Фінансовий ринок України та проблеми його розвитку.
- 44. Яким є фондовий ринок України за конкурентоспроможністю?